Audrey Hepburnová zemřela před třiceti lety, ale stále je obecně považovaná za ztělesnění elegance a krásy. Ale i když si myslíme, že toho o jejím životě víme spoustu, víme jen o těch hezkých věcech, jako je její slavná hollywoodská kariéra a filantropická činnost. Existuje však ještě hodně věcí, které o této ikoně Hollywoodu zatím neznáme. Jedno z jejích vnoučat jednou prohlásilo: „Největší tajemstvím Audrey bylo to, že byla smutná.“
Za šarmem a dokonalým stylem se skrývala obyčejná žena, která si prošla velkým neštěstím a bolestí již v raném věku. Její rodina sotva přežila druhou světovou válku. Samotná Audrey se z toho nikdy plně nevzpamatovala, ať už emocionálně, tak fyzicky.
Zajímá vás více? Klikněte na následující článek a dozvíte se všechno o bolesti, která se skrývala za její dokonalou image. Dozvíte se, jak silná žena to ve skutečnosti byla.
Audrey Hepburnová se narodila jako Audrey Kathleen Hepburnová-Rustonová 4. května 1929 v Ixelles v Belgii. Narodila se do vlivné, ale nešťastné rodiny.
Její matka byla baronka Ella van Heemstra, nizozemská šlechtična příbuzná s evropskou královskou rodinou. Její otec, Joseph Victor Anthony Hepburn-Ruston, byl bohatý britsko-rakouský ropný magnát, který pracoval v tehdejší Nizozemské východní Indii (dnešní Indonésie). Audrey měla taky dva starší nevlastní bratry z matčina prvního manželství.
Audrey prožila první roky svého života v privilegované sociální bublině, když cestovala mezi Belgií, Indonésií a Spojeným královstvím kvůli práci svého otce. Byla vychovávána dvojjazyčně, mluvila anglicky a holandsky a dále se učila francouzsky, španělsky, německy a italsky.
Rodina měla díky jejímu otci silné vazby na Spojené království a oba její rodiče ve 30. letech podporovali Britský svaz fašistů. Fašismus byl v Evropě na vzestupu a oni byli aktivními členy hnutí, prováděli nábor a vybírali dary.
Joseph opustil rodinu poměrně náhle, a to jednoho dne v roce 1935, když bylo Audrey pouhých šest let. Odstěhoval se do Velké Británie a vůbec se nesnažil udržovat se svou dcerou kontakt - nikdy už rodinu nenavštívil.
"Jednoho dne zmizel, matka mi vysvětlila, že odjel na výlet a už se nevrátí. Matka neustále plakala, snažila jsem se být s ní, ale jako dítě to nemůžete úplně pochopit," vzpomínala Hepburnová v rozhovoru z roku 1992.
Hepburnová to popisuje jako první a největší trauma svého života. Zanechalo to v ní hlubokou nejistotu a problémy se strachem z opuštění, které ji trápily až do dospělosti.
O několik desítek let později se Hepburnová snažila se svým otcem znovu spojit a s pomocí Červeného kříže se jí ho podařilo najít, žil v Dublinu. Bohužel se o ni nezajímal a byl jí citově vzdálený, a tak bylo shledání hlubokým zklamáním. Bez ohledu na to se o něj Hepburnová po zbytek života finančně starala.
Po otcově odchodu v roce 1935 se matka rozhodla přestěhovat s Audrey do Nizozemska, aby byla nablízku rodině. Audreyini dospívající bratři byli posláni do Haagu k příbuzným.
Její matka se v té době stále hlásila k fašismu a sympatizovala s nacisty. To se však brzy změnilo, jakmile začala válka. Audreyin strýc byl zatčen a popraven nacisty, kteří se na něj zaměřili kvůli jeho významnému postavení v jejich okupovaném rodném městě Arnhemu.
Později byl jeden z jejích bratrů deportován nacisty a poslán do německého koncentračního tábora. Její druhý bratr se skrýval, aby se vyhnul stejnému osudu. Baronka van Heemstra viděla, jak členové její rodiny mizí a přicházejí o veškerý hmotný majetek, což rychle změnilo její sympatie a přidala se k odboji.
Rozhodla se změnit jméno své dcery z Audrey Kathleen Hepburn-Ruston na Edda van Heemstra, aby skryla její britské kořeny, což by pravděpodobně vyvolalo nechtěné podezření, že jsou součástí odboje.
Ve skutečnosti tomu tak bylo! "Dělali jsme pro odboj, co jsme mohli. Nosila jsem jim vzkazy schované v baletních botách," řekla jednou Hepburnová. Také pořádala taneční vystoupení, aby získala peníze pro celou tuto věc.
Během nejtěžších období pětileté okupace trávila Hepburnová s rodinou celé týdny ve sklepeních, kde se ukrývali před bombardováním a přežívali bez světla a tepla. Neměli téměř žádné jídlo a žili z toho, co našli - ze zbytků chleba nebo brambor.
Hepburnová vzpomínala, že už začínali být bez jídla natolik zoufalí, že se plížili na pole a trhali tuříny, brambory, a dokonce i cibulky tulipánů, aby se najedli.
Tyto zážitky z dětství, kdy trpěla a hladověla, podnítily Hepburnovou v pozdějším věku k dobročinnosti. Sama byla za války podporována organizací UNICEF, a když se stala úspěšnou, zaměřila své úsilí na vracení peněz této organizaci.
V roce 1989 se Hepburnová stala velvyslankyní dobré vůle UNICEF a podnikla více než 50 cest po celém světě, často i do nebezpečných míst, aby zvýšila povědomí o tom, jak pomáhat nejzranitelnějším dětem na světě. To ji hluboce naplňovalo a někteří dokonce tvrdí, že ignorovala příznaky nemoci, která ji připravila o život, aby mohla pokračovat ve své práci.
Ještě před válkou, když její rodina žila v Anglii, objevila Hepburnová lásku k tanci a začala studovat balet na internátní škole. Jejím snem bylo stát se baletkou, projevovala velké nadání.
Když se však její matka před druhou světovou válkou rozhodla přestěhovat rodinu do Nizozemska, znamenalo to pro vysněnou kariéru Hepburnové osudovou překážku.
Během války se dále vzdělávala a dokonce navštěvovala hodiny baletu, ale když se rodině nedařilo a ke konci války zasáhl Nizozemsko hladomor, mladá Audrey začala trpět podvýživou, podváhou a nemocemi.
Trpěla anémií, žloutenkou a infekcemi dýchacích cest. V roce 1945 byla její matka údajně tak zoufalá, že napsala bývalému milenci, který byl britským vojenským důstojníkem, o pomoc. Ten jí poslal poštou tisíce cigaret, které měla prodat na černém trhu, aby mohla koupit penicilin a zachránit díky tomu svou dceru.
Baronka van Heemstra začala po válce pracovat jako hospodyně a kuchařka, aby uživila sebe a svou dceru. Hepburnová v té době pokračovala ve studiu baletu v Nizozemsku, bylo jí už 16 let, a nakonec se po několika letech přestěhovala do Londýna, aby se dále věnovala své kariéře.
Bohužel, vlivem hladovění přestala růst a bylo jí řečeno, že nemá takovou postavu ani sílu, aby se mohla stát primabalerínou. Tehdy se rozhodla, že se místo toho zaměří na herectví a modeling.
V roce 1948 debutovala jako sboristka v londýnském muzikálu a v roce 1951 získala průlomovou roli v broadwayské hře "Gigi". Bylo jí pouhých 22 let, když odjela do USA, aby zde zahájila kariéru, která se nakonec stala jednou z nejpůsobivějších v historii zábavního průmyslu.
V roce 1953 získala Hepburnová svého prvního Oscara za hlavní roli ve filmu "Prázdniny v Římě" po boku Gregoryho Pecka.
V roce 1954 získala Hepburnová cenu Tony za roli v broadwayské show "Ondine". Zde se seznámila s Melem Ferrerem, hercem, za kterého se později v témže roce provdala. Podle všeho byl Ferrer panovačný a dominantní manžel a jejich manželství bylo často nešťastné.
V roce 1960 se jim narodilo jejich jediné dítě, syn Sean. Audrey děti zbožňovala a chtěla jich mít hodně, ale bohužel v průběhu 60. let několikrát potratila. K jednomu potratu údajně došlo poté, co během natáčení spadla z koně. S Ferrerem se pak rozvedla v roce 1968.
V roce 1969 se Hepburnová provdala za italského psychiatra Andreu Dottiho. Měli spolu ještě jedno dítě, syna Lucu. Bohužel ani toto manželství nebylo nijak zvlášť šťastné. Dotti se totiž své nevěry ani nesnažil skrývat.
Režisérka Helena Coanová natočila v roce 2020 dokumentární film o Hepburnové s názvem "Audrey". Po stovkách hodin strávených prohlížením archivních záběrů a fotografií odhaduje, že Dotti byl během manželství s Hepburnovou vyfotografován nejméně s 200 různými ženami.
Její drobná postava byla možná žádaná, když její sláva rostla, ale v době, kdy začínala, byly ideálem krásy postavy typu Marilyn Monroe - tudíž blondýnky s křivkami. Audrey nesnášela, jak vypadá.
O to smutnější je pomyšlení na všechny ty ženy, které se stále snaží mít drobnou postavu jako měla Audrey Hepburnová. Skutečnost je taková, že její hubenost byla způsobená dlouholetým hladověním, což celkově zpomalilo její růst. Hepburnová věděla, jak její tělo trpělo, a snažila se ho začít mít ráda. Zatímco někteří by se mohli domnívat, že zůstala tak malá kvůli poruše příjmu potravy, její rodina tvrdí, že měla zdravý vztah k jídlu a zbožňovala těstoviny a čokoládu.
V roce 1992 udělil prezident George H. W. Bush Hepburnové Prezidentskou medaili svobody za její dlouholetou obětavou práci pro UNICEF. Byla však příliš nemocná na to, aby se ceremoniálu mohla zúčastnit.
Hepburnová v tom samém roce začala mít bolesti břicha a testy u lékařů odhalily, že má v břiše vzácnou formu rakoviny. Navzdory operaci a chemoterapii se neuzdravila.
Hepburnová se léčila v Los Angeles a zoufale se chtěla vrátit domů do Švýcarska, kde prožila většinu života, aby strávila poslední Vánoce se svými dětmi a partnerem Robertem Woldersem (na snímku). Byli spolu více než deset let, a přestože se nikdy nevzali, zdálo se, že je milujícím partnerem - to je přesně to, co jí celý život chybělo.
Zdravotní stav Audrey Hepburnové byl příliš zlý na to, aby mohla letět klasickým komerčním letadlem. Její dlouholetý přítel a tvůrčí spolupracovník, módní návrhář Hubert de Givenchy, jí tedy zařídil soukromé letadlo plné květin, které ji dopravilo domů. Vánoce strávila se svou rodinou a zemřela 20. ledna 1993 ve věku 63 let.
Zdroje: (The Guardian) (Harper's Bazaar) (Stacker) (People)
Temná stránka Audrey Hepburnové
Hollywoodská hvězda a módní ikona, nebo opuštěná dcera a hladovějící dítě?
CELEBRITY Retrospektiva
Audrey Hepburnová zemřela před třiceti lety, ale stále je obecně považovaná za ztělesnění elegance a krásy. Ale i když si myslíme, že toho o jejím životě víme spoustu, víme jen o těch hezkých věcech, jako je její slavná hollywoodská kariéra a filantropická činnost. Existuje však ještě hodně věcí, které o této ikoně Hollywoodu zatím neznáme. Jedno z jejích vnoučat jednou prohlásilo: „Největší tajemstvím Audrey bylo to, že byla smutná.“
Za šarmem a dokonalým stylem se skrývala obyčejná žena, která si prošla velkým neštěstím a bolestí již v raném věku. Její rodina sotva přežila druhou světovou válku. Samotná Audrey se z toho nikdy plně nevzpamatovala, ať už emocionálně, tak fyzicky.
Zajímá vás více? Klikněte na následující článek a dozvíte se všechno o bolesti, která se skrývala za její dokonalou image. Dozvíte se, jak silná žena to ve skutečnosti byla.