Liz Trussová nebo Boris Johnson jsou jen nejnovějším přírůstkem do dlouhé historie britských premiérů v demisi.
Chcete vědět víc? Přečtěte si o dalších britských premiérech, kteří odstoupili ze svých funkcí.
Liz Trussová, narozená v roce 1975 v Oxfordu, získala post předsedkyně Konzervativní strany a 7. září 2022 se stala britskou premiérkou. Následovalo několik týdnů chaosu, když Trussová a Kwasi Kwarteng, její nově jmenovaný kancléř státní pokladny, oznámili všeobecně nepopulární "minibudget", který vyvolal na trzích paniku a vedl k poklesu hodnoty britské libry. Přestože se Trussová po zesměšnění rozpočtového plánu snažila couvnout, situaci se jí zachránit nepodařilo. Dne 20. října podruhé během necelých dvou měsíců vystoupila před Downing Street číslo 10, aby tentokrát oznámila svou rezignaci.
Ve svém projevu Trussová obhajovala své kroky slovy: "Dosáhli jsme snížení účtů za energie a národního pojištění a představili jsme vizi ekonomiky s nízkými daněmi a vysokým růstem, která by využila svobod plynoucích z brexitu." Pokračovala: "Uznávám však, že vzhledem k situaci nemohu splnit mandát, na jehož základě jsem byla zvolena Konzervativní stranou."
Boris Johnson se narodil v roce 1964 v New Yorku a v roce 2019 se stal premiérem. V čele Konzervativní strany nahradil Theresu Mayovou po její rezignaci.
Boris se v kampani zaměřil především na urychlení vystoupení Spojeného království z Evropské unie a na daňové úlevy pro občany vydělávající více než 50 000 liber (60 000 USD) ročně, i když z tohoto slibu sešlo.
Zatímco Johnsonovi se podařilo prosadit brexit, jeho popularita během pandemie COVID-19 prudce klesla. Po začátku roku 2022, který byl poznamenán odhalením nelegálních večírků na Downing Street, zatímco zbytek Spojeného království byl v roce 2021 pod státní uzávěrou, a nejnověji povýšením údajného sexuálního predátora Chrise Pinchera na zástupce hlavního whipa, začal Johnsonův kabinet v polovině roku houfně opouštět. Do 6. července 2022 rezignovalo neméně než 38 členů kabinetu a 7. července Johnson oznámil vlastní rezignaci.
Theresa Mayová, narozená v roce 1956 v Sussexu, byla po Margaret Thatcherové druhou ženou v čele vlády Spojeného království. Mayová v červenci 2016 nahradila Davida Camerona, který rovněž odstoupil, a sama odstoupila v červenci 2019.
Na rozdíl od svého předchůdce se Mayová věnovala přípravě, projednávání a prosazování vystoupení Spojeného království z Evropské unie, které se stalo ústředním tématem britské politiky.
Poté, co se Mayové nepodařilo vyjednat a schválit smysluplnou dohodu o brexitu, upadla v nemilost v rámci Konzervativní strany. Pod tlakem, aby opustila svůj post, oznámila Mayová v květnu 2019 rezignaci a v červenci oficiálně odstoupila, aby ji nahradil Boris Johnson.
David Cameron, londýnský rodák narozený v roce 1966, se stal nejmladším premiérem Spojeného království od 19. století a 11. května 2010 se ve věku 43 let ujal úřadu.
Cameron byl po většinu svého funkčního období oblíbeným premiérem a v roce 2015 byl znovu zvolen. Cameron vedl intervencionistickou zahraniční politiku, vojensky se angažoval jak v první libyjské občanské válce, tak nařídil letecké útoky proti ISIS.
Právě za Camerona se brexit poprvé dostal do popředí britské politiky poté, co stanovil datum referenda o statusu členství Spojeného království v EU. Cameron dal jasně najevo, že by Spojené království mělo zůstat součástí EU, a poté, co se hlasování obrátilo proti němu, Cameron rezignoval, protože nechtěl vést svůj národ směrem, kterému nevěřil.
Gordon Brown, bývalý předseda Labouristické strany, se narodil v roce 1951 ve skotském Giffnocku. Brown se stal premiérem v červnu 2007 po rezignaci svého předchůdce Tonyho Blaira.
V roce 2008, kdy Brown zastával funkci premiéra v době krachu na světových trzích, zavedl řadu záchranných balíčků pro britské banky a výrazně zvýšil státní dluh Spojeného království.
Po prohře v lidovém hlasování a nevalných volebních výsledcích Labouristické strany oznámil Brown v květnu 2010 svou rezignaci. Poté, co se zbytku Labouristické strany nepodařilo sestavit koaliční vládu, navrhl Brown královně Alžbětě, aby byl vůdce opozice David Cameron jmenován premiérem a vyzván k sestavení vlastní vlády, čímž by Labouristická strana ukončila kontrolu nad vládou Spojeného království.
Tony Blair, rodák ze skotského Edinburghu, byl premiérem za Labouristickou stranu v letech 1997 až 2007 a stal se tak dosud nejdéle sloužícím premiérem za Labouristickou stranu.
Tony Blair zahájil své působení jako jeden z nejvýznamnějších premiérů současné Velké Británie. Jeho diplomatická práce při vyjednávání Velkopáteční dohody měla zásadní význam pro dokončení mírového procesu v Severním Irsku a ukončení nepokojů.
Blairova popularita však ke konci jeho kariéry prudce klesla kvůli jeho podpoře nezákonné a velmi kontroverzní invaze do Iráku v roce 2003. Postupem času se labouristé obrátili proti Blairovi a tlačili na něj, aby odstoupil. Dne 27. června Blair oficiálně odstoupil a téhož dne se úřadu ujal Gordon Brown.
Margaret Thatcherová, jedna z nejznámějších a nejpolarizovanějších vůdkyň v novodobé historii Spojeného království, byla v letech 1979-1990 vůbec první ženou na postu premiérky.
Thatcherová, obdivovaná Konzervativní stranou a nenáviděná levicí, prosazovala politiku rušení odborů, privatizace státních podniků a deregulace bankovního a finančního sektoru. Její popularita začala uprostřed recese rychle klesat, ale vítězství Spojeného království na Falklandách v roce 1982 postavilo její vládu opět do pozitivního světla.
Po většinu svého funkčního období však Thatcherová zůstávala jedním z nejméně populárních poválečných premiérů, její průměrný rating činil 40 %. Stále nepříznivější postoj Thatcherové k veřejnosti i k vlastní straně vedl k opakovanému zpochybňování jejího vedení a poté, co prohrála vnitrostranický souboj o vedení, Thatcherová v roce 1990 odstoupila.
Ve Spojeném království se před rezignací Thatcherové v roce 1990 střídali premiéři po desetiletí bez rozruchu. Posledním premiérem, který odstoupil před Thatcherovou, byl Harold Macmillan, který byl premiérem v letech 1957-1963.
Macmillan, narozený v roce 1894, byl konzervativním premiérem, který se účastnil první světové války a v následujících desetiletích postupoval v britské politice.
Přestože MacMillan vládl v době hojnosti, nízké nezaměstnanosti a zdravého růstu v celém království, mnozí si mysleli, že je mimo a odpojen od vlastní vlády. Po Profumově aféře, která se točila kolem odhalení, že Macmillanův ministr války se často stýkal s dívkou na zavolání, která byla zároveň blízká vysoce postavenému sovětskému vojenskému stratégovi, ztratila veřejnost veškerou důvěru a respekt k Macmillanově vládě a on se v roce 1963 rozhodl odstoupit.
Anthony Eden se narodil v roce 1897 v Rushyfordu a v letech 1955-1957 byl krátce předsedou Konzervativní strany a premiérem Spojeného království.
Jako nástupce Winstona Churchilla a první plně poválečný premiér se Eden těšil velké popularitě díky své rozsáhlé vojenské službě. Jeho popularita se však rychle zkazila, a to z velké části kvůli jeho zjevné neznalosti domácí, hospodářské a diplomatické politiky.
Po pouhých dvou letech ve funkci Eden odstoupil po suezské krizi v roce 1956, během níž ohrozil již tak nejistou rovnováhu světové politiky, když začal plánovat atentát na egyptského prezidenta Gamála Násira poté, co Násir oznámil privatizaci Suezského průplavu. Jeho plány na invazi a atentát byly všeobecně považovány za idiotské a Eden 9. ledna 1957 s hanbou a podlomeným zdravím rezignoval.
Ačkoli je Winston Churchill v 21. století polarizovanou osobností, je stále považován za jednoho z největších vůdců v moderních dějinách Spojeného království.
Churchill se v roce 1940 stal premiérem a okamžitě začal vést Spojené království v boji proti Hitlerovi, sestavil novou národní vládu a obnovil válečný kabinet.
Po vítězství Spojenců v roce 1945 přestal být Churchill premiérem, ale zůstal vůdčí světovou osobností po celou dobu studené války a vytvořil termín "železná opona". Churchill byl premiérem znovu od roku 1951 do roku 1955, kdy byl nucen odstoupit kvůli zhoršujícím se zdravotním problémům.
Neville Chamberlain se narodil 18. března 1869 v Birminghamu a v době vypuknutí druhé světové války zastával funkci premiéra. Poté, co se v roce 1937 stal premiérem, Chamberlain v roce 1940 ze své funkce okamžitě odstoupil.
Chamberlain sice slíbil ochranu Polsku a Norsku před stále agresivnějším Německem, ale jeho současníci a historici ho hojně kritizovali za to, že udělal jen velmi málo pro to, aby Spojené království na tuto možnost skutečně připravil, a historie ukázala, že obě tyto snahy o ochranu strašlivě selhaly.
Poté, co tyto neúspěchy zničily jeho důvěru v sebe sama, nemluvě o důvěře konzervativní i labouristické strany, Chamberlain v roce 1940 odstoupil a jeho nástupcem se stal Winston Churchill.
Zdroje: (BBC) (CNN) (Britannica)
Dlouhý seznam premiérů Spojeného království, kteří odstoupili z funkce
Liz Trussová není zdaleka první
CELEBRITY Politika
Liz Trussová nebo Boris Johnson jsou jen nejnovějším přírůstkem do dlouhé historie britských premiérů v demisi.
Chcete vědět víc? Přečtěte si o dalších britských premiérech, kteří odstoupili ze svých funkcí.